SANDRA BOVETTI, 18 ÅR. MÖTE KL. 21 I PARKEN.
MYSTISKT MORD PÅ UNG KVINNA. DET TREDJE PÅ EN MÅNAD.
Il Giorno, tack. Adjö.
Det vanliga tramset.
-Vi är sena, Carlo. -Lugn, han väntar.
Experterna tyckte att artikeln var utmärkt och vill publicera den.
Vilken uppståndelse.
Sam Dalmas, expert på amerikansk litteratur studerar-
-utmärkande drag hos sällsynta fågelarter. Jag får kanske ett pris.
-Hur mår Giulia? -Bra, hon är borta på ett jobb.
Hon kommer hem i natt.
-Är du fortfarande förälskad? -Mer än någonsin.
Hon följer med till New York. Vi åker i övermorgon.
-Då är det seriöst. -God morgon.
Jag ska söka upp en vän i USA och tacka honom.
Jag hade inte skrivit en rad på flera månader.
"Åk till Italien" sa han drömmande, "om du behöver lugn och ro".
"Det är poesins hemland. I Italien händer det aldrig något."
Han kan ju brinna i helvetet!
Och jag med för att ha följt hans råd.
Jag har rest runt och sett vartenda monument.
Spaghetti, vin, luften i Rom -allt är enastående!
Men skrivkrampen kvarstår, och jag är helt pank.
Jag hade inte haft råd att åka hem utan det här jobbet.
Och det har du skött strålande!
-Här är betalningen, signor Dalmas. -Tack.
Vill du inte ha ett exemplar själv?
Vem behöver det? Jag har den här.
Öppna dörren! Dörren!
Försök att öppna!
Jag får inte upp dörren. Försök!
Håll ut. Försök!
Ring efter polisen!
-Polisen är på väg. -Hjälp mig...
Hjälp mig...
Pulsen är svag, men läget är inte kritiskt.
Hon har inte förlorat så mycket blod.-Sätt i gång.
-Uppfattat. -Leta efter fingeravtryck.
God kväll, jag är kommissarie Morosini.
-Berätta nu. -Berätta vad?
Vad som hände. Berätta vad ni såg och hörde.
-Hur mår hon? -Hon klarar sig.
-Tack vare er. Vad heter ni? -Sam Dalmas.
-Engelsman? -Amerikan. Jag var på väg hem...
...när jag såg att det lyste i galleriet.
Jag såg två personer, kvinnan och en till person.
Försiktigt. Hon behöver en blodtransfusion genast.
Släpp förbi mig. Jag är galleriets ägare.
-Monica! -Det är så att...
Monica! Vem var det?
Låt henne vara.
-Är det allvarligt? -Nej, bara ytliga sår.
-Kom med. -Låt mig vara!
-Jag är Alberto Ranieri, hennes man. -Lugn, det är inget allvarligt.
-Ursäktar ni? -Vad hände, Monica?
-Snälla, hon orkar inte. -Monica! Vem var det?
Det vet vi inte. Er hustru kanske kan berätta något.
Vad gjorde hon i galleriet så här dags?
Hon gick igenom några papper.
Jag skulle hämta henne.
Monica!
Undan, lämna plats åt båren.
Undan, om jag får be. Ge plats.
-Var var vi? -Jag såg något märkligt.
Jag vet inte vad, men det var något som inte stämde.
Försök att komma på vad.
Jag har försökt. Jag kommer inte på det.
Jag kanske kan hjälpa till. Ni såg någon springa ut här.
Ja, men det var mörkt. Dörren...
Rör inget. Håll händerna i fickorna som vi gör.
Då lämnar du inga fingeravtryck. Det sparar oss både tid och kraft.
På övervåningen finns en staty av en krigare-
-ett bronsföremål och en skulptur av en förstenad trädgren.
På entréplan syns blodfläckar som sträcker sig-
-från bakdörren fram till cirka 3 meter från fönstret.
Utöver blodet syns inga tecken på våld.
-Enligt er så gick hon ner här. -Inte enligt mig, hon gjorde det.
Totalt 12,5 meter.
Nu mäter vi avståndet mellan fönstret och trappen.
-Blod... -Det räcker! Jag orkar inte längre.
Vi har gått igenom det sex gånger.
Jag har berättat varenda detalj.
Jag känner henne inte, jag har aldrig träffat henne.
Vi tar det från början. Ni kanske kommer på något.
Beskriv den mystiska figuren som ni såg fly.
Som jag sa, jag såg inget.
Jag såg bara två mörka skepnader.
Jag är trött och reser till USA i övermorgon. Jag har massor att göra.
-Jaså? Har ni bokat biljett? -Ja.
-Har ni passet med er nu? -Ja.
-Får jag titta på det? -Visst.
Tack.
-Vänta nu! -Vadå?
-Mitt pass! -Vi tar hand om det.
-Ni skämtar?! Då kan jag inte resa. -Det vill vi inte heller.
Ni är ett viktigt vittne.
Ni såg något och även om ni inte minns vad...
-...så vill vi att ni stannar här. -Vadå "stanna här"?
Ni kanske inte känner till att under den senaste månaden-
-har tre ouppklarade mord begåtts.
Alla offer är kvinnor. Och de finns inga klara motiv.
Det kan röra sig om en galning som är lös i stan.
Något som försvårar utredningen-
-och det är därför som vi behöver all hjälp vi kan få-
-är att mördaren verkar leva ett normalt liv.
Till vardags är han en vanlig man som du och jag.
-Som jag?! -Ja, varför inte?
Säg att ni vore galningen.
Ni ger er på kvinnan i galleriet.
När ni sedan försöker fly-
-fastnar ni av misstag mellan glasdörrarna.
Ni är helt vansinnig!
Ni kan inte anklaga någon för mord utan vidare.
-Ingen anklagar er... -Ni förhör mig.
Jag vill ringa konsulatet!
Gör det, ring vem ni vill.
Ring USA:s president.
-En hårding. -Låt honom vara.
Här är Montis rapport.
Är det TWA?
Jag skulle vilja göra en avbokning. Sam Dalmas.
Flygning 112 till New York i övermorgon.
Ja, tack.
Se upp!
Blev du skadad? Kan jag hjälpa er?
Oroa er inte. Det gick bra, tack.
Är det här mottagandet jag får efter en månad? Så du ser ut.
-Kryp ner i sängen i stället. -Visst.
Var det en tuff dag på jobbet, älskling?
Nej, det var...
Jag blev inblandad i ett mordförsök.
Sedan förhörde polisen mig.
De beslagtog mitt pass, så nu kan vi inte åka.
Och därefter blev jag nästan halshuggen
Det var en helt vanlig dag.
Då kan du berätta vad som egentligen hände.
Det låter konstigt, men det är vad som hände.
Ta in de sexuellt avvikande.
Titta på dem noggrant.
Gärningsmannen kan ha återvänt till galleriet.
Vi kan inte utesluta att han är en sexualbrottsling.
Aldo Sarti, 42 år, straffad åtta gånger, sadomasochist.
Sandro Lorrani, 31 år-
-blottare, straffad åtta gånger tidigare.
Mario Zandri, 66 år, sodomit.
Giacomo Rossi, 50 år-
-straffad tre gånger för utnyttjande av minderårig.
Rubatelli Luigi, alias Ursula Andress, 26 år...
-Nej, Petrini! -Ja, kommissarien?
Vad gör han här? Hur många gånger måste jag säga det?
Ursula Andress är transvestit, inte perverterad.
Det hoppas jag verkligen inte.
Kom med här. Jag ska visa er något intressant.
Vi har undersökt handsken-
-och lyckades utvinna intressant information.
Blodet är av samma typ som Monica Ranieris.
Så gärningsmannen måste ha haft den på sig.
De här smulorna är aska som avslöjar att han röker dyra cigarrer.
Tobaken i handsken verkar komma från Havanna-cigarrer.
Se på det här. Den mest spännande upptäckten.
Fibrer från kashmir som bara görs i Storbritannien.
Vi fann det inuti handsken.
Vi vet med säkerhet att det är en man som röker cigarr-
-klär sig elegant och är vänsterhänt.
Det ser vi på hur handsken är nött.
Vi har gjort en analys av informationen i vår dator.
-Har ni utskrifterna? -Ja.
Kom och se på det här.
Mördaren är rekonstruerad med 90 % säkerhet.
Snart kommer de första personuppgifterna.
Rent statistiskt passar 150 000 personer i stan in på beskrivningen.
De flesta av dem sitter redan i fängelse.
Och vad väntar ni på?
Det är inte så enkelt att kolla upp 150 000 personers alibi.
Jag har inget att gå på annat än en känsla.
Jag är övertygad om att du såg gärningsmannens ansikte.
-Jag sa ju att jag inte såg honom. -Fokusera.
-Försök att komma ihåg vad ni såg. -Det tjänar inget till.
Jag har redan försökt.
Det är något som inte stämmer, men jag vet inte vad.
Monica Ranieri är hemma nu.
Hon bor på Via Bruxelles 35.
Kan jag gå?
-Vilken våning? -Femte.
Jag är ledsen, signor Dalmas. Min hustru tar inte emot besök.
Hon har tagit lugnande medel och vilar.
Begripligt efter allt som har hänt.
-Vad ville ni tala med henne om? -Inget speciellt.
Jag ville bara rekonstruera den där kvällen.
Jag såg något som kan leda till att mördaren grips.
Men jag minns inte allt. Er hustru kanske kunde hjälpa mig.
Hon har berättat allt för polisen, upprepade gånger.
Varför plåga henne ytterligare och dra upp det igen?
Jag förstår.
-Får jag ställa en dum fråga? -Var så god.
-Hur lång är ni? -Jag är 1,82 meter. Hur så?
Det var inget. Jag var bara nyfiken.
-Var det något annat? -Nej.
Nej, ursäkta om jag störde.
-Letar ni cigaretterna? -Här är de.
Adjö, signor Ranieri.
-Varför spelade du inte på den där? -Ibland misstar man sig.
Första offret jobbade i en antikvitetsaffär.
Hon gick ut samma tid varje kväll-
-och hittades mördad i en park.
Den låg tre kilometer från affären, men åt motsatt håll från hemmet.
-Två frågor. -Vad?
Varför så långt bort och varför i en park?
Hon kanske skulle till sin pojkvän.
Det andra offret var en prostituerad.
Hon mördades under bron där hon träffade sina kunder.
Man misstänker hennes beskyddare Garullo.
Men han har ett vattentätt alibi.
Var kan man träffa honom?
Det går inte, han sitter i fängelse.
-Åtminstone för en månad sedan. -Okej.
-Den tredje, då? -Nummer tre:
-En student. -Student.
Hon mördades när hon kom ut från bion.
-Från bion. -Vad händer nu?
Jag börjar med den första. Hon i antikvitetsaffären.
-God dag! -God dag.
-Kan jag hjälpa er? -Ja...
-Är ni intresserad av porslin? -Jo...
Ni har en utsökt smak. De här föremålen är underbara.
-Sällsynta exemplar. -Jag ser det.
-Vad kostar den här? -Trehundra.
Om ni verkligen vill ha den kan vi förhandla.
Var det inte här som den stackars flickan jobbade?
-Ursäkta? -Stackaren som mördades.
Stackars, stackars flicka!
Vilket fruktansvärt öde!
-Hur var hon? -Väldigt rar.
Men hon var lite annorlunda, ser ni.
Det ryktas att hon föredrog kvinnor.
Inte för att det spelar någon roll. Jag är inte fördomsfull-tvärtom.
Jag minns kvällen som om det vore i går.
Jag hade inte sålt någonting och skulle just stänga.
Då kom en som ville ha tavlan i skyltfönstret.
-Var det ni som sålde den? -Nej, det var hon.
Jag satt och räknade kassan. Hon gick utan att säga hej då.
Lite senare hittades hon död.
-Hur såg tavlan ut? -Den var märklig.
En naivistisk och väldigt makaber tavla.
-Vill ni se den? -Har ni kvar den?
Bara ett foto för arkivet.
Jag vill gärna se den.
Då ska ni få se den.
Här är den.
-Får jag låna fotot? -Nej.
Vanligtvis lånar vi inte ut något.
-Vad är det? -Inget.
-Vad är det där? -Tavlan som har med morden att göra.
-Den är pervers. -Tycker du?
-Älskling! -Ja.
Jag får kalla kårar av den.
Tack.
-Är något på tok? -Nej.
-God natt. -God natt.
Nej!
Måste du verkligen göra det?
-Vadå? -Leka privatdetektiv.
Är det inte lite löjligt? Och ganska riskfyllt också.
Tack.
Jag börjar närma mig sanningen.
Vad händer med mig? Jag börjar bli besatt av det här.
-Vem är det? -Morosini.
Hej, hur är det? Stig på.
Jag trodde att jag hade gått fel. Bor det inga andra i det här huset?
Nej, det ska rivas snart.
Mitt kontrakt löper ut nästa vecka så jag stannar tills dess.
-Vill ni ha kaffe? -Javisst.
Det var precis vad jag behövde. Vilken natt.
Varför då...?
Läs själv.
-När hände det? -I natt.
En blond tjej på 28 år som bodde ensam.
Ett svart hål, som vanligt.
Inga ledtrådar eller spår att gå på.
Pressen börjar lägga ihop ett och ett.
De ser en koppling mellan de fyra morden.
Det här är kommissarie Morosini.
Angenämt. Ursäkta, men...
-Jag tror att vi har träffats förr. -Nej, det har vi inte.
-Kolla här! -Herregud.
Jag kom förbi så här tidigt av en anledning.
-Jag vill visa er några fynd. -Varför låter ni honom inte vara?!
-Giulia, lugna dig! -Nej! Ni sätter hans liv på spel.
De har redan försökt döda honom en gång.
Varför skulle de inte försöka igen? Det här är utpressning.
Ni behåller hans pass samtidigt som ni vädjar tills hans medkänsla.
Ska vi gå?
-Förlåt. -Hej då.
Jag är ledsen.
Vad säger ni?
Inget. Jag har tänkt igenom det massvis med gånger.
Jag kommer inte på någonting.
Jag såg att de bråkade på övervåningen.
Jag kan se det framför mig.
Jag kommer inte ihåg något mer. Men jag vet att det är något.
-Tack. -Vad tänker ni göra?
-Jag fortsätter nysta i det. -Kan jag hjälpa till med något?
-Ska ni förfölja mig? -Det är för din egen säkerhet.
Jag skulle vilja träffa den där hallicken Carullo.
-Inga problem. -De är här för tv-intervjun nu.
Det min tur att göra bort mig framför miljontals tv-tittare.
-Vad ska ni säga? -Några lögner och ett par goda råd.
Alla våra styrkor är samlade. Situationen är följande:
Just nu kan jag bara meddela att vi har information-
-som inom kort leder till ett gripande av mördaren.
Jag uppmanar alla medborgare att hålla sig lugna-
-genast rapportera allt misstänkt till polisen-
-och vara extra försiktiga...
Åk före ni och meddela mig.
Kommissarie Morosini.
Hallå?
Jag uppskattade ert lilla tal på tv nyss.
-Vem är det? -Låt mig tala.
Jag är den som ni är så ivriga att få tag på.
Spela in samtalet på Morosinis linje.
Ni har inga spår, inga ledtrådar.
Som bevis på att jag inte är rädd kommer ett femte mord att ske.
Hallå?
Försiktigt! Håll den rakt. Den är tung.
Ett fint exempel på kosmisk konst.
Inom kort visar vi skulpturer och basreliefer.
Ska ni ändra något?
Ja, de här skulpturerna ersätts av andra.
Signor Ranieri! Kan ni bedöma placeringen?
Jag kommer strax.-Ursäktar ni?
-Det var trevligt att ses. -Ja, detsamma.
Jag vill tacka för vad ni gjorde.
Utan er hade galningen säkert dödat mig.
Det känns bättre nu, men jag kommer aldrig att glömma det.
-Kom hit är du snäll. -Tack.
-Ingen orsak. -På återseende.
Vad tror du om det här? Den är inte helt rak-
-men ljuset faller bättre så här.
Naturligtvis, du har rätt.
Ja, hon var en av mina flickor. Adjö.
-Vart ska du? -Du sa ju "adjö".
Så säger jag alltid. Annars börjar jag stamma.
På det viset.
-Vad vill du veta? -Jag är ute efter en mördare.
Vad bra, adjö. Jag vet inte hur jag kan hjälpa dig.
De haffade mig en vecka efter hennes död.
Stackars flicka.
Nu sitter jag i fängelse. så flickorna måste klara sig själva.
Det finns ingen som skyddar dem från det där monstret. Adjö.
-Vad sitter du inne för? -Inget.
Någon vill mig illa. Det satte dig mig, adjö.
De säger att jag främjar prostitution, men jag är oskyldig.
Se på mig. Ser jag ut som en hallick?
Ser jag ut som någon som utnyttjar kvinnor?
Jag har förstås inget emot små gåvor.
Vad kan du berätta om mördaren?
En sak vet jag: Det var ingen av oss.
Vi gör inte sånt. Det var nog en krämare.
Personer med klöver får såna konstiga idéer.
De typerna har en annan sorts hederskodex.
-Han har följt efter oss länge. -Det är en av Morosinis mannar.
Han är vår livvakt.
Den där Adjö-mannen har ett sorts harem som försörjer honom.
-Taxi! -Lugn. Jag gillar att promenera.
Tur. Adjö har sin egen uppfattning.
Han har höga tankar om kvinnor och låga om män.
Nej, nej!
Spring!
Jag tar hand om det här.
Vänta här, det är mig som de är ute efter.
Meddela Morosini när du kan. Men stanna här nu.
-Jag är förföljd! -Av vem då?
-Han där. -Vem är det?
Mrs Johnson! Mrs Johnson!
Har du sett en man med blå keps och gul jacka?
-Javisst. -Vart tog han vägen?
Dit in.
Han var en hårdnackad typ, men jag körde på.
I tionde ronden golvade jag honom.
Han bara föll ihop.
Ska vi diskutera problemen som förekommer inom vår grupp?
Hör upp!
Vi har problem med försäkringar och ersättning för permanenta skador.
Hör upp annars går jag.
Vilken stjärnsmäll...
En rak, en krok och en uppercut...
Polismannen dog utan att vakna upp.
Frakturer i ryggraden och kraniet.
Kan ni identifiera den där typen?
Ett sådant ansikte glömmer man inte.
Ta reda på vilka som var på boxarmötet.
Även om de inte är kvar. Jag vill ha namn, foton, brottsregister-allt.
Sätt i gång. Ett ögonblick!
Sätt våra bästa män att beskydda de här två-
-de ska vaka över dem dag och natt.
Jag är ledsen att ni drogs in i den här röran.
Lyd mitt råd: Åk tillbaka till USA.
Inte just nu. Jag börjar närma mig sanningen.
Mördaren vet att jag har sett något som kan få honom på fall.
Därför försöker han stoppa mig.
Även om han avslöjar sig på köpet.
I helgen åker vi bort tillsammans.
-Jag älskar dig. -Och jag dig.
-Hej då! -Hej då, älskling.
Vilken jävel.
De försökte röja dig ur vägen.
Nu måste jag verkligen hitta honom.
Jag hjälper dig, adjö.
Vänta ett ögonblick.
Ja, nu vet jag. Jag känner en.
Han är dyr, men han vet allt om alla.
-Okej. -Det här stannar mellan oss.
-Ingen p... -Polis.
-Polis, adjö. -Du kan vara lugn.
Ring till biljardhallen Caramba och fråga efter Bommen.
Säg att Adjö har skickat dig.
-När ska ni skaffa hiss, då? -Vem är du?
-Jag är Bommen. -Kom in.
Man förstod det inte nere i baren.
Fem våningar utan hiss. Jag är helt andfådd.
-Vem är det där? -En vän, hon är pålitlig.
-Sätt dig. -Nej.
En sak ska du ha klart för dig:
Jag vet inget, har inte sett något och känner ingen.
-Vad vill du veta? -Nån försökte döda mig i går kväll.
Han flydde in på hotell Palazzo. Vad letar du efter?
-Är vi avlyssnade? -Nej, hör på mig nu.
Ett möte för f.d. boxare hölls på hotellet...
-...och han var klädd... -Vill du få honom fängslad?
-Nej, jag vill prata med honom. -Jag kan inte göra något. Hundra.
-Hundra, vad? -Tusen.
Litar du på honom?
Här har du.
Nej, det kan jag inte.
10, 20, 30, 40, 50, 60, 70, 80, 90 och 100.
-När får jag veta något? -Aldrig.
Kanske i morgon bitti.
Hallå?
-Ja? -Lita på mig, och följ mitt råd.
Sköt era egna affärer, och sluta lek amatörpolis.
Det kan bli farligt.
Ni har blivit varnad två gånger. Räcker inte det?
Vad ska jag göra?
Åk tillbaka till USA, och glöm morden.
-Mitt tålamod är snart slut. -Vem är det?
-Är er fästmö där? -Ja.
Hon är väldigt ung och vacker. Ni vill inte se henne död.
Om ni inte lägger av så dödar jag henne!
Åk tillbaka till USA. Glöm morden.
Mitt tålamod är snart slut...
Åk tillbaka till USA. Glöm...
Hörde ni knaket? Jag vill veta vad det är för ljud.
Vad låter så? Det är allt vi har att gå efter.
Jag tar reda på det.
Vad ska ni göra nu?
Jag vet inte.
Det var enklare när det bara gällde mig. Men nu...
Förbannade tavla! Det måste finnas en ledtråd någonstans.
Kvinnan kanske liknar det första offret.
Det är för otydligt. Det kan likna vem som helst.
-Hallå? -Bommen här. Jag har inga nyheter.
Men en f.d. boxare som heter Nålen kanske vet något.
Han har ett kyffe i utkanten av stan på Via Angiolieri 39.
Via Angiolieri 39.
Hallå, hallå?
Är någon hemma?
Titta på oscilloskopet.
För att visa att jag inte är rädd kommer ett femte mord att ske.
Nu lyssnar vi på det andra samtalet.
Åk tillbaka till USA. Glöm morden.
Mitt tålamod är snart slut.
Är det någon skillnad mellan inspelningarna?
Ja, vågorna skiljer sig åt.
Precis! Det beror på att mänskliga röster-
-hur mycket de än förvrängs-
-har säregna harmonier i vokalljuden.
Vi har analyserat vokalljuden hos de två rösterna.
Den första röstens vågor-
-ligger på mellan fem och tolv.
Den andra röstens vågor var på mellan fyra och tio.
Vad innebär det?
Att det inte är samma person.
-Är ni säker? -Absolut.
-Det finns alltså två mördare. -Det verkar så.
Eller så är det en mördare som vill förvirra oss.
I så fall var det han som försökte döda er.
Han som ni hittade död.
Nu lyssnar vi på ljudet som vi har analyserat.
Vi isolerade det och jämförde det med hundratals liknande ljud.
Vi testade alla maskinljud-
-och ljud från fabriker, verkstäder-
-portar, myntmaskiner, hushållsapparater-allt.
Men utan att lyckas identifiera det.
-Vad gör vi nu? -Vi fortsätter testa.
Bra, tack.
-Vi är tillbaka på ruta ett. -Vad ska ni göra?
Jag åker i övermorgon. Det känns som om jag redan har sagt det.
Fyrtio sidor på ett par dagar. Jag är på gång!
-Det låter bra. -Det här satte fart på mig.
-Jag skriver frenetiskt igen. -Minns du nu vad det var som du såg?
-Inte alls. -Lyssna på det här.
Det är samtalet med mördaren.
Det kan innehålla ledtrådar.
-Vad ska jag göra? -Åk tillbaka till USA.
Glöm morden. Mitt tålamod är snart slut.
Spela upp det igen.
Åk tillbaka till USA. Glöm morden.
-Mitt tålamod är snart slut. -Vem är det?
Är er fästmö där? Hon är väldigt ung...
Det påminner om... Nej, jag tar nog miste.
Synd.
Vänta, vänta...
Vet du...
-Jag kan knappt tro det. -Tro vad?
Att vi åker i kväll. Tror du att jag kommer att tycka om USA?
-Kan jag ta bandet? -Jag tror det.
Kommer jag på något ringer jag.
Hej då!
Det här är vår sista tid i huset.
Älskar du mig verkligen?
Hur länge har vi på oss?
-Innan vad? -Innan planet lyfter.
-Åtta timmar, hur så? -Det kanske räcker.
Vad ska du göra nu? Vem ringer du?
-Hallå. -Hallå?
Är det antikvariatet? Det här är Sam Dalmas-
-amerikanen som lånade fotot av tavlan. Minns ni?
Ja. Tavlan med den mördade flickan på.
Vad heter konstnären som har målat tavlan?
Han heter Berto Consalvi.
Berto Consalvi.
Var kan jag få tag på honom?
Han bor i en by 1,5 timme härifrån med tåg.
-Vad heter byn? -Ariano.
-Tack så mycket. -Ingen orsak.
Jag hinner precis. Hon dog efter att ha sålt en tavla-
-med en mördad flicka på. Det måste finnas ett samband.
Jag är tillbaka om 4-5 timmar. Packa klart du.
Du kan känna dig lugn här. Två polismän bevakar porten.
Regla dörren och öppna inte för någon. Jag älskar dig.
Jag skulle inte ha litat på dig. Jag är så dum!
Haka på kedjan, och ring Morosini om det är något.
-Tack för skjutsen. -Ingen orsak.
Gå inte in. Han är galen.
Man vet aldrig.
-Tack för rådet. -Följ det.
Det är ingen idé att leta efter dörren.
Han har murat igen dörrar, fönster-allt.
-Det måste gå att komma in. -Men han kanske inte släpper in er.
Om han inte gillar er släpper han inte in er.
Consalvi!
Berto Consalvi!
-Vem är det? -Jag vill köpa en tavla.
-Vad ska ni med den till? -Hänga upp den.
-Varför har du murat igen dörren? -För att hålla plågoandarna borta.
Inga objudna gäster kan komma in.
Det är min ensak.
Vem har berättat att jag bor här?
Ingen, jag gillar en av dina tavlor.
Vilken då?
En man som dödar en flicka.
Jag gör inte såna saker längre.
Jag är inne i en mystisk fas.
Jag målar bara mystiska motiv.
-Varför då? -Jag känner mig mystisk.
-Har du något emot det? -Inte alls.
Vad inspirerade dig att måla tavlan?
-Vill du ha mat? -Ja.
Det hände på riktigt för flera år sen.
-Det räcker. -Hur länge sedan?
Ungefär 10 år sen.
En galning gav sig på en flicka-
-och skära upp henne.
Men jag räddade henne.
Han sitter på sinnesjukhus.
Det var bättre.
Ville du köpa en tavla eller inte?
Jovisst.
-Kom med. -Okej.
Du kommer att gilla den. En väldigt sällsynt Consalvi.
Snabba dig och stäng fönstret!
Snabbt!
Där är du.
Jag tog dig.
Förbaskade kattkräk!
Vilka odjur!
De lyckas alltid smita ut.
Varför sitter de i bur?
Om det inte rör sig så mycket blir de fetare.
Vad ska du med feta katter till?
Jag äter upp dem.
Gillar du inte katt?
Uppriktigt sagt...
-...så har jag inte smakat. -Aldrig tidigare?
Och den här? Den är inte så dålig.
Ta den-200 000.
-Nej. -Är det för högt? 150 000, då?
Åh nej.
Hundra, då?
Nej...
Femtio?!
-Hallå? -Är du fortfarande arg?
-Sam, var är du? -Oroa dig inte, jag är på väg hem.
-Hur gick det? -Vi pratade, det ledde ingen vart.
Det är dimmigt, tågen går sakta. Jag blir sen.
-Vi missar flyget! -Lugn, jag kommer i tid. Är du okej?
-Ja, Carlo har ringt. -Jaha?
Han ville prata med dig snarast. Han har hittat något.
-Vadå? -Det sa han inte.
Du skulle ringa upp när du kom hem.
Okej, vi ses snart. Hej då!
Sam...
Sam?!
Nej...
Ni kommer inte levande ut ur det här huset.
Hjälp!
Giulia! Giulia!
Sam?
-Hur mår du? -Bra. Är han gripen?
Nej, han smet. Genom källardörren kanske.
Vad är klockan?
-Fyra på eftermiddagen. -Nej...
Du har sovit en stund, du.
Har ni en smygtittande granne?
Ursäkta, men då du inte ringde... Jag vill berätta en sak.
Jag glömde. Och nu fungerar inte telefonen.
-Vad har du kommit på? -Jag vet var ljudet kommer ifrån.
-Det är verkligen märkligt. -Vad är det?
Det är ett skri från en Hornitus nevalis.
Det är en makalös fågel med fjädrar som ser ut att vara av kristall.
-Vad är så märkligt? -Den lever på en plats i världen:
Södra Kaukasus.
-Är du säker? -Bergsäker!
Kan jag få något att dricka? Det förtjänar jag.
Hornitus nevalis kan inte anpassa sig till nya miljöer.
Endast en har överlevt i Italien.
-Vad gör du? Är du galen? -Vänta nu, finns det en här?
Precis vad jag sa. Det är ett mirakel att den har överlevt.
-Var är den? -Var tror du?
I djurparken.
-Buren är längst ner. Där nere. -Den där?
Ja. Den är ensam. Den kan inte samsas med andra djur.
De ska flytta den, för den står inte ens ut med lukten av andra djur.
Ranieri! Han ringde från sin lägenhet.
Nu minns jag, hans telefon var vid fönstret.
-Nej! -Monica.
-Kommer ni? -Vi går dit.
Öppna dörren!
Vi tar hand om det.
Ge mig kniven.
-Skjut inte! -Stanna, ni kan inte fly.
Ge upp!
Ni har inget val.
-Stanna där! Släpp kniven. -Nej!
-Släpp kniven! -Kom inte nära mig!
-Stanna! -Vad händer?
-Var skar han dig? -Kom, Giulia.
Hjälp mig! Dra upp mig!
-Jag vill inte dö! -Jag orkar inte.
Rädda mig! Jag vill inte dö. Jag ber er.
Hjälp mig!
Jag orkar inte hålla kvar honom!
Det är sant. Jag är mördaren.
Jag dödade alla.
Ta hand om min hustru.
Hon försökte hindra mig.
Jag älskar henne.
Stackars sate. Han visste inte bättre.
Det är Morosini. Koppla mig till mordroteln.
Har ni sett kvinnan som var med mig?
Hon var bakom oss. Hittar du henne inte?
-Nej. Har ni sett henne efter det? -Jag tänkte inte på det.
Tack.
-Har ni sett en mörkhårig kvinna? -Ja, för ett tag sen.
-Åt vilket håll gick hon? -Hon sprang åt det hållet.
Hans skalle sprack som en vattenmelon.
Ursäkta mig. Har ni sett en ung kvinna passera?
Hon har långt, brunt hår och en grå regnrock.
Ja.
Har ni sett en kvinna med långt, brunt hår...
-...och en grå regnrock? -Ja, hon gick in där.
-Genom den dörren? -Precis.
-Tack. Den här dörren? -Ja.
Carlo, det var du! Vad har du gjort med Giulia?
Svara!
Det var du...
Nu minns jag.
Det var ni som höll i kniven och försökte döda er man!
Nu förstår jag.
Hjälp!
Nu...
...ska du dö.
Du kommer att dö.
Du ska dö.
Som de andra.
Kom hit snabbt.
Lyft allihop!
Lyft.
-Hur är det, Dalmas? -Hur lyckades ni hitta mig?
-Genom Giulia. -Giulia...
Hon är sårad, men hon lever.
-Är ni välbehållen? -Ja.
Kom så går vi.
Den ansvarige för utredningen, kommissarie Morosini-
-meddelar att den tragiska historien har fått ett slut.
Händelserna har chockat hela stan.
Monica Ranieri har placerats på mentalsjukhus.
Mannen blev hennes medbrottsling av kärlek till henne-
-och avled under ett försök att beskydda henne.
Kan ni förklara vad som drev henne-
-att begå dessa fruktansvärda mord?
God kväll. Ursäkta mig.
Den som bäst besvarar den frågan-
-är den välkände psykiatern professor Renoldi-
-som vi har konsulterat under utredningen.
-Kan ni ge en förklaring? -Ja.
Just nu kan vi bara fastställa följande:
Monica Ranieri har paranoida tendenser och för 10 år sen-
-överfölls hon och blev svårt traumatiserad.
Hennes psykiska sjukdom hade legat latent i 10 år-
-men återkom när hon såg en tavla som avbildade den hemska händelsen.
Hennes sinnessjukdom vaknade till liv på ett våldsamt sätt.
Konstigt nog såg hon sig inte som offret på tavlan-
-utan som förövaren. Kanske för att bearbeta händelsen.
För att kunna förklara hennes mans beteende-
-han var beredd att döda för att beskydda sin hustru-
-måste vi anta att han var psykotisk.
Han påverkades av sin paranoida hustru-
-så till den grad att han själv blev en psykotisk mördare.
Och de som sa: "Åk till Italien!"
"Det är ett fridfullt land. Där händer det aldrig något."
Översättning: Anna Köhler www.btistudios.com